Vi går ind i standardkredsløb. Det varer ikke længe.
Jeg forstår, De opgav bio-forskning for at komme med på et stjerneskib.
Jeg ved, han er i live dernede.
Der er gået fem år siden hans sidste besked.
Roger er meget beslutsom. Han skulle nok overleve.
Sender signaler til overfladen.
- Brug alle frekvenser. - Der er ikke meget nyt.
Tyngdekraften er 1,1 af Jordens, atmosfæren sikker.
Overfladetemperaturen er 100 minusgrader.
Solen i dette system er svækket støt i en halv million år.
Dr. Korby, kaldet "den arkæologiske medicins Pasteur".
Hans oversættelse af journaler fra Orion-ruinerne
revolutionerede vores metoder.
Fast pensum på Akademiet.
Jeg har altid ønsket at møde ham. Kan han mon stadig være i live?
Jeg har prøvet alle frekvenser uden held.
Hans sidste signal fortalte om underjordiske huler.
Siden har to ekspeditioner ikke kunnet finde ham.
Jeg har prøvet alle frekvenser igen. Der er ingen...
Enterprise, kom ind.
Dette er Roger Korby. Jeg gentager, dette er dr. Roger Korby.
Hører I mig?
Dette er dr. Roger Korby. Afventer.
Rummet, den sidste grænse.
Dette er beretningen om stjerneskibet Enterprise
og dets fem år lange togt, hvor det skal udforske nye verdener
og finde nyt liv og nye civilisationer
og dristigt drage ud i det ukendte.
Kaptajnens log, stjernedato 2712,4.
Et signal fra planeten Exo 3. Dr. Roger Korby er fundet.
Han og en del af hans ekspedition har overlevet i de underjordiske ruiner
efter denne verdens tidligere indbyggere.
Enterprise til Korby, vi gør klar til at beame et hold ned.
- Måske vil De gerne vide... - Jeg har en udsædvanlig anmodning.
Vil De beame ned alene?
Vi har gjort opdagelser, som kræver en ekstraordinær beslutning.
Det er en usædvanlig anmodning.
Manden, der fremsætter den, er Roger Korby.
- Ville De genkende hans stemme? - Har De været forlovet?
Ja, det er Roger.
- Indforstået. Men vi kommer to. - Dav, Roger.
- Christine. - Ja, Roger.
Elskede, hvor er du? Ja, selvfølgelig, kaptajn.
Jeg havde opgivet håbet. Elskede, har du det godt?
Ja, alt er godt nu.
Vi er fremme om et øjeblik. Enterprise slut.
Aktivér.
Han sagde, han ville vente.
Dr. Korby?
Vi har måske ramt det forkerte indgangspunkt.
- Kirk til Enterprise. - Spock her.
- Beam to sikkerhedsfolk ned. - Problemer?
Der er ingen til at modtage os. Sikkert uden betydning.
Gangene kunne være ret dybe.
Det må have taget længere tid at nå frem end beregnet. Bare rolig.
Tak.
Rayburn, bliv her. Matthews, vi leder efter dr. Korby. Kom med os.
Er det Dem, dr. Korby?
Dr. Brown. Det er Rogers assistent. Hvor er Roger?
- Vær forsigtig. - Er der en vej derned?
Der er intet håb. Den er bundløs. Han må være gledet.
- Kan der være en afsats? - Nej.
Ulykkeligt. Frygtelig ulykkeligt.
Dr. Korby blev opholdt. Jeg kom, så hurtigt jeg kunne.
Ikke hurtigt nok.
- Hvad er der? - Forklar.
Kan du ikke kende mig?
Du ser godt ud. Jeg hedder Brown. Korbys assistent. De må være Kirk.
Han er afgjort død.
Kom. Dr. Korby venter.
Kender du ham godt? En gammel ven?
Efter at have været her i fem år...
- Kirk til Rayburn. - Alt fredeligt.
- Nogen problemer der, sir? - Vi har mistet Matthews. En ulykke.
Giv Enterprise besked på at have et sikkerhedshold parat.
Vi rapporterer begge en gang i timen. Hvis vi mister kontakten
eller hvis han ikke hører fra os, skal han beame sikkerhedsholdet ned.
Da solen mistede sin kraft, flyttede planetens indbyggere under jorden.
Fra et åbent miljø til denne mørke verden.
Da du var Korbys studerende, må du have hørt ham sige
hvordan den frie bevægelse og det frie valg frembragte menneskets ånd.
Exo 3's historie beviste hans teori.
Da de flyttede fra lys til mørke
erstattede de friheden med en mekanistisk kultur.
Korby har afdækket ting i denne kultur
som vil revolutionere universet, når de kommer fri af dette miljø.
Jeg hedder Andrea. Du må være Christine.
Jeg har altid syntes, at dit navn var smukt.
De må være kaptajn Kirk fra stjerneskibet Enterprise.
Tak, fordi De kommer med Rogers forlovede.
Jeg husker ikke, at dr. Korby har omtalt en Andrea.
Du er præcis, som dr. Korby sagde. Det er klart, han har savnet dig.
- Hvor er dr. Korby? - Her, kaptajn.
Her.
Jeg har glædet mig til...
- Jeg vidste, jeg ville finde dig. - Nu er alt godt.
Undskyld, kaptajn. Roger Korby.
De behøver hverken undskylde eller præsentere Dem selv.
Kaptajnen mistede en mand i hulerne.
Hvad? Hvordan gik det til?
Skakten nær den ydre sektion. Kanten må være smuldret.
Det gør mig meget ondt. Havde jeg blot været der. Jeg kender gangene så godt,
Det var ikke Deres skyld. Kirk til Rayburn. Rapportér.
Jeg må lave en sikkerhedsbekræftelse.
Opfør deres folk, lastbehov, særlige ønsker...
- Jeg ville hellere... - Rayburn?
Jeg ville hellere vente, til vi har talt.
Jeg har mistet kontakten. Jeg må kalde mit skib.
Ingen forbindelse.
Hvis de sender folk ned...
- Den mand... - Der sker ham intet.
Er det ikke muligt, at her kan være ting, der er så vigtige...
En mand er død, og jeg har mistet kontakten med en anden.
- Hvad laver De? - Det er nødvendigt. De vil forstå.
Smid den.
Enterprise fra Kaptajn Kirk. Kan I høre mig?
Frekvensen er åben.
- Spock her, kaptajn. - Kontakt etableret med dr. Korby.
Vi var bekymrede. De meldte for sent...
Intet problem. Vi er tilbage på skibet inden for 48 timer.
Dr. Korbys optegnelser og prøver kræver omhyggelig nedpakning.
Er alt i oden?
Hvis De bevæger Dem eller råber, kan Ruk såre Dem. Vent, til vi kan tale.
Forstået. Er alt i orden?
Fint, mr. Spock. Dr. Korby har gjort nogle spændende opdagelser.
Alt under kontrol. Afvent regelmæssig kontakt. Kirk slut.
Der er en god grund til dette, kaptajn.
Jeg er forsker. De kender mit ry. Stol på mig.
Jeg kender Deres ry.
Hele galaksen ved, hvad De står for. Derfor giver dette ingen mening.
Der er så meget at lære, før De fælder dom.
For eksempel Andrea.
De må være kaptajn Kirk fra stjerneskibet Enterprise.
- Christine, alt er godt nu. - Forstår De, kaptajn?
Ja, Roger. Alt er godt nu.
Så er det godt. Hån ikke Christine.
- Du må aldrig gøre hende ondt. - Eller nægte at adlyde hende.
Du skal adlyde hendes ordrer. Tilfreds?
Både kærlighed og tillid.
Giv mig 24 timer til at overbevise Dem.
Behøver jeg være fange?
Hvad ville Deres første pligt være, når De kom tilbage til fartøjet?
Ved De, hvor mange opdagelser, der går tabt pga. overtro?
Uvidenhed? Lægfolks manglende forståelse?
Et enkelt spørgsmål fra en lægmand.
Hvor er mit andet besætningsmedlem? I live? Død?
Ruk blev programmeret til at beskytte mine eksperimenter.
- Hans maskinehjerne opfattede fare. - Hvor er mit besætningsmedlem?
Ruk tilintetgjorde dem begge. Men det var ganske mod mit ønske.
Er han en androide? Ligesom Brown?
Mere kompleks end Brown.
Langt overlegen.
Jeg blev ladt tilbage af De Gamle.
Ruk passede stadig maskineriet, da vi ankom. Hvor mange århundreder?
Selv Ruk ved det ikke.
Med hans hjælp og de optegnelser, vi fandt, byggede vi Brown.
De har overbevist mig...
De har overbevist mig om, at De er farlig.
Ruk, nej.
Jeg forstår ikke.
Hvorfor er du utilfreds? Du er sammen med Roger igen.
Hvor er kaptajn Kirk?
- Er du bekymret for kaptajnen? - Ja.
Hvordan kan du elske Roger uden at stole på ham?
Hvorfor generer det dig, når jeg siger navnet Roger?
Det er nok, at det generer hende.
- Du skal kalde mig dr. Korby fra nu af. - Ja, dr. Korby.
Jeg ville ikke smuglytte, elskede.
Som du kan se, har Kirk det godt. Der sker ham intet.
Det, der står på spil, gør, at han ikke må rapportere til sit skib.
Jeg må have tid til at forklare og vise ham og dig tingene.
- Skal vi begynde med Andrea? - Ja, lad os begynde med Andrea.
Jeg er ligesom dr. Brown en androide.
Vidste du ikke det?
Hun er fantastisk, ikke?
Bemærk den naturlige pigmentering, variationen i hudens nuancer.
Vævet er varmt, der er endog en puls.
- En fysisk oplevelse. - Hvor bekvemt.
En androide er som en computer. Den gør kun som programmeret.
Som forsker må du indse...
At i forhold til en mekanisk dr. Brown er en geisha ikke anderledes.
- Tror du, jeg kunne elske en maskine? - Hvad siger du?
Det er Andrea ude af stand til. Hun adlyder bare ordrer.
Hun betyder intet for mig. Der et intet følelsesmæssigt bånd.
Andrea, kys kaptajn Kirk.
Slå ham.
Se. Der er ingen følelse i. Hun adlyder blot ordrer.
Hun er en helt igennem logisk computer.
En genstand. Det er ikke en kvinde.
Forstår De det nu?
Hvis mekaniske ting ikke har følelser
og kun følger deres program, hvorfor prøvede Brown så at skyde mig?
Hvorfor dræbte han to af mine folk?
Det forstår jeg ikke.
Jeg skal besvare alle Deres spørgsmål. Nu.
Sådan laver man en androide.
Han tager ikke skade af det.
Hvad er der sket med dig?
Da jeg sad i klasseværelset, ville du ikke gøre en flue fortræd.
Liv var helligt for dig dengang.
Hvis jeg bare var beamet op til deres fartøj med Brown og de andre
ville jeg have givet dem sære objekter, tåbelige teorier.
Se godt efter.
Vælg, Christine. Hvem er din kaptajn?
Det ved jeg ikke.
De er ens. Jeg ved det helt ærligt ikke.
Syntetiske organer er på plads.
Vi synkroniserer dem med Kirks nervesystem
duplikerer hans krops rytmer og det mentale mønster.
Fysiske mønstre færdige. Nu laver vi et mentalt mønster.
Klar til endelig synaptisk fusion.
Andrea, vær klar til hjernekredsløb.
Androiden vil være så perfekt, at den kan erstatte kaptajnen.
Den samme hukommelse, det samme væsen, de samme evner.
- Aktivér kredsløb. - Pas Dem selv, mr. Spock.
Jeg er træt af Deres indblanding. Pas Dem selv, mr. Spock.
Færdig.
- Har du det godt? - Så vidt jeg ved.
Og nu, mød en androide.
Goddag, miss Chapel.
Jeg er nu programmeret til også at behage dig.
- Ser maden god ud? - Ja tak.
- Sid ned, kaptajn. - Tak. Jeg er prøveløsladt.
Dr. Korby mente, De skulle have frokost sammen.
Han mente, De havde nogle ting at drøfte.
- Kaptajn... - Jeg ved det.
Jeg ville nødig være splittet mellem min chef og min forlovede.
Nej, jeg er ikke splittet.
Men jeg er forvirret. Jeg er bekymret.
- Har han betroet sig til Dem? - Intet, han ikke har fortalt Dem.
Jeg ved, det ikke giver nogen mening...
Det, han har gjort, virker forkert, men han er Roger Korby uanset hvad.
Medmindre han er blevet sindssyg.
De glemmer, hvor godt jeg kender ham. Han er så rask som Dem og mig.
Hvis jeg beordrede Dem til at forråde ham...
Bed mig ikke træffe det valg.
Så ville jeg hellere skubbes ud, hvor Matthews døde.
Det kan jeg ikke. Spis nu.
Androider spiser ikke.
Den har endda Deres humoristiske sans.
- Der er en forskel. Jeg er sulten. - Forskellen er Deres svaghed.
En ad gangen. Kaptajn?
Det er en fornøjelse at spise. Noget, De aldrig vil kende til.
Måske. Men jeg vil aldrig sulte.
- En præcis kopi? - I enhver detalje.
Fortæl mig om Sam.
Deres bror George Samuel Kirk. Kun De kalder ham Sam.
- Han fulgte mig til skibet. - Med sin kone og sine sønner.
Han skulle forflyttes til Jordkoloni 2's forskningsstation.
Han sagde, han fortsatte sin forskning og ønskede at blive forflyttet.
Prøv at besejre en regnemaskine.
Det kan jeg ikke. Men der er nogle interessante forskelle på os.
Nogle ganske uvæsentlige. Du kan gå nu.
Har De ikke gættet resten?
End ikke dig, Christine?
Det, du så, var kun en maskine.
Kun det halve af, hvad jeg kunne have udrettet. Forstår De?
Ved at fortsætte processen
kunne jeg have overført Deres bevidsthed til den androide.
Deres sjæl, om De vil. Det hele.
I android form kan et menneske opnå udødelighed.
Forstår De, hvad jeg tilbyder?
Programmering. Et andet ord.
Men de samme gamle løfter afgivet af Djengis Khan, Julius Cæsar, Hitler...
Et menneske, som omdannes til androide, kan forbedres.
Tænk, hvordan livet ville forbedres, hvis vi kunne afskaffe jalousi og had.
Det kan også forbedres ved at eliminere kærlighed, ømhed, følelser.
- Medaljens bagside. - Ingen behøver at dø mere.
Ingen sygdomme. Ingen deformiteter.
Selv frygt kan programmeres væk og erstattes med glæde.
Jeg tilbyder et nyt paradis. Jeg skal bare have Deres hjælp.
Før ville De bare have min forståelse.
Jeg har brug for transport til en planetkoloni med råmaterialer.
Der er flere muligheder blandt de næste mål.
De skal ikke ændre ruten. Jeg vil ikke vække mistanke.
Jeg begynder at lave androider forsigtigt.
Ja. Ingen behøver vide noget. Vi behøver ikke skræmme de uoplyste.
Androiderne skal infiltreres stærkt, før deres eksistens afsløres.
Jeg ønsker ikke, at en bølge af hysteri skal ødelægge, hvad der er rigtigt.
Er De med mig?
De har skabt Deres egen Kirk. Hvad skal De så med mig?
Jeg har skabt ham for at imponere Dem, ikke erstatte Dem.
Jeg er imponeret.
Men ikke på den måde, De tror.
Tilbage. Jeg slår ham ihjel.
Tilbage.
Ruk, beskyt.
Ruk, nej!
Ruk, stands! Dr. Korby sagde, du skulle adlyde mig.
Ruk, jeg beordrer dig til ikke at gøre ham ondt.
Kaptajn Kirk, hvor er De?
Kaptajn Kirk, jeg kan hjælpe Dem.
Christine, er det dig?
Kaptajn.
Vi er færdige før tid. Dr. Korby har en stor last.
- Jeg må gennemgå det med ham. - Tager De derned igen?
Pas dig selv. Jeg er træt af Deres indblanding. Forstået?
Ja, udmærket.
- Er alt i orden? - Ingen problemer.
Godt. Jeg beamer op om lidt med dr. Korby og de andre.
- Status på patrulje? - Klar.
Mød mig i transporterrummet, når kaptajnen har beamet ned.
Jeg har set på det. Planeten Midos 5 er et glimrende valg.
Lille koloni. Masser af råmaterialer. Du er kommet flot fra start, kaptajn.
Tak. Jeg følte mig godt hjemme på Enterprise.
Kys mig.
Nej.
Ikke programmeret til Dem.
Hvad er der galt? Forvirret?
Nej.
Følelse, Ruk?
Du misbilliger miss Chapels ordre om at skåne mig?
- Det er ulogisk at bevare Dem. - Hvorfor?
Kan din databank ikke løse en enkelt ligning?
Hvad skete der med De Gamle?
- Det er længe siden... - Byggede de for gode maskiner?
Gav dem stolthed og lyst til at overleve?
Maskiner, som ønskede logik og orden
og fandt det forstyrret af de ulogiske væsener, som byggede dem.
Ja, De Gamle.
Dem, der lavede os. De blev bange for os.
- De begyndte at slukke for os. - Skaber Korby ikke den samme fare?
I modsætning til dig er mennesker fulde
af følelser uden logisk løsning.
Ja. Det er så længe siden, at jeg havde glemt det.
De Gamle. Dem, der lavede os. Ja, det er stadig i min databank.
Det blev nødvendigt at ødelægge dem. I er svingende.
I kan ikke programmeres. I er underlegne.
- Og Korby? - De bringer uorden her.
- Korby udgør en fare mod dig. - Jeg er programmeret af Korby.
De Gamle programmerede dig også. Men det blev muligt at ødelægge dem.
Det var ligningen.
Eksistens.
Overlevelse må udelukke programmering.
Det er ren logik. Du kan ikke beskytte nogen, der prøver at tilintetgøre dig.
Jeg ville gerne...
De førte ham hertil.
De førte de underlegne hertil.
Vi havde renset os for dem.
- Nu bringer De ondskaben tilbage. - Ruk, stands.
Din programmering.
Jeg havde intet valg.
De respekterede alt levende. Hvordan kan jeg forklare forandringen?
Sig, hvad der er sket...
Det er stadig mig, Christine. Roger.
Jeg er herinde.
Du kan ikke forestille dig, hvordan det var.
Jeg var forfrossen, døende. Mine ben var færdige.
Kun min hjerne stod mellem liv og død.
Dette kan repareres lettere end en brækket finger hos en anden mand.
Jeg er stadig den samme som før. Måske endda bedre.
Er du, Roger?
Andrea. Der er nogen i den ydre sektion.
- Spock. Han må have fået min besked. - Jeg finder Ruk.
- Han finder os ikke i denne labyrint. - Ruk er blevet slukket.
Få fat i et våben. Tag dig af det. Beskyt.
- Jeg vil kysse dig. - Nej.
- Vil du ikke? - Det er ulogisk.
Jeg er den samme. En direkte overførsel. Hele mig.
Menneske, rationel, men uden fejl.
Han slap fri, og jeg ødelagde...
Jeg ødelagde ham.
Jeg er ikke programmeret til alarmer.
Jeg lyttede til Deres instrukser.
Hun dræbte androiden. Ligesom De dræbte Ruk.
Er dette Deres perfekte verden? Deres fejlfri skabninger dræber hinanden.
Gør De ikke præcis, hvad De hader mennesker for? Dræber uden nåde?
Jeg er ikke en computer.
Test mig. Bed mig løse enhver...
Ligning...
Transmittér...
Lad mig bevise det.
Gør det sådan en forskel?
Kan du ikke se det? Alt, du har gjort, har bevist, at det ikke er dig.
Jeg er Roger Korby.
Så bevis det.
Giv mig den faserpistol.
Hvis der er noget menneske tilbage i Dem, så giv mig den.
Nej. De vil aldrig forstå det. Jeg lavede et perfekt væsen.
Testede det. Beviste det.
Beviste det.
- Andrea, giv mig våbnet. - Nej. Beskyt.
Beskyt.
At elske dig.
At kysse dig.
Nej. Du kan ikke elske.
Du er ikke et menneske.
Elske dig...
Kysse...
Kaptajn Kirk!
Herinde, Spock.
Er De uskadt? Sygeplejerske?
Hvor er dr. Korby?
Dr. Korby var her slet ikke.
Tak, fordi jeg må beslutte det. Jeg er vis på, jeg gør det rette.
Hun bliver på skibet.
Er der noget galt?
Jeg brød mig ikke om Deres brug af udtrykket "halvblods".
De må indrømme, at det er et unuanceret udtryk.
Det skal jeg huske. Næste gang jeg befinder mig i en sådan situation.
Hold kursen, ror.
Oversat af Marie Christensen